Hááát, nehéz konkrét véleményt formálnom a dologról, mert számomra megfoghatatlan magaslatokat ért el azt hiszem. Előre megjegyezném, hogy utálom a felületes dolgokat, amikor a látszat a fontos. Erre itt ez a csicsás nemesség... Mondjuk úgy nehéz kezdete volt a Tytanianak az én szemembe, de 2 rész után már függtem rajta. Most, hogy túl vagyok 26 részen annyit mondhatok: az operákat eddig gyűlöltem most már kíváncsi vagyok rájuk és fanatikus rabja lettem Tytaniának. Ha röviden kéne leírnom akkor talán azt mondanám, vegyük a Gundam-ok karakter készletét, adjunk hozzájuk érettséget, helyezzük el ezt egy galaxisba ahol a nemesség irányít és tálaljuk sok látványos taktikai csatával és diplomáciával, majd mindenki ízlés szerint válassza ki kedvenc karakterét. Itedekimasu!